Se så.
Kära nån.
-Ana, kom nu. -Nej.
-Vi måste gå. -Nej! Varför?
-Vi är inte säkra här. -Gumman...
Det är jätteviktigt att vi går lugnt och tyst. Förstår du?
-Kom nu. -Okej.
-Inte så fort! -Kom igen nu.
Vi är nästan där.
Titta inte.
Stäng dörren.
Titta inte, hjärtat. Titta inte.
Kom nu.
-Är det långt kvar? -En liten bit.
Det är en bosättning vid El Descanso. Vi kommer dit före skymningen.
Göm er fort. Här borta!
Känner jag dig?
-Det tror jag inte. -Varifrån är du?
Ingenstans.
Vad heter du?
Namnet?!
Du, då?
-Vad heter du, prinsessan? -Sluta nu!
Ta den och låt oss vara.
Jag känner nog igen dig. Från stormarknaden.
Oxin. Var är den?
Jag har den inte. Vi har lämnat kolonin.
Jag tror dig inte. In med er!
GOD FRUKOST
Så... Santa Fe?
Man måste se bergen där. Himlen, solnedgångarna.
Tar man bort stadens alla ljud kan ungarna höra sig själva igen.
Tack.
-Tack. -Varsågoda.
Så... Så du tänker ta jobbet?
Jag måste nog.
De har tur som får dig.
Följ med mig.
Du är rolig, du. Du vet att jag inte kan.
Se upp, det är ingen mask.
Helsike... Will, börjar du bli allvarlig med mig?
-Jag vill inte göra det utan dig. -Vänta, fel hand...
Du skulle inte ha... Du kunde ha köpt ett hus.
Betyder det "ja"? Om det finns ett litet hus?
Det är bara... New Mexico ligger långt bort.
Dina föräldrar klarar sig.
Mamma kan ingen engelska, de har firman, och mig...
-Mer har de inte. -De är starkare än du tror.
Jag kan prata med din pappa. Jag ska fråga honom.
-Jag ska be om din hand. -Nej.
-Då kommer han att ta din. -Nej, han är en fin gammal man.
Du har träffat honom två gånger. På hans bra dagar.
-Jag ska prata med mamma. -Okej.
Hörni! Jag har en!
Och upp!
Jag har aldrig sett nån göra på det viset förut.
Är det elevens fel, eller lärarens?
-Va? -Jag skojar! Det är mitt fel.
Min bror trackade mig alltid för att jag ramlade.
Äldre bröder snackar gärna skit för att påminna om vem som är chef.
Han hade inte fel.
Han brukade hoppa från gungor, i fontäner, och...
...från skidliftar.
Mamma var alltid rädd att lämna oss ensamma.
En av oss fick ofta benbrott eller sår.
Var är han nu?
Jag vet inte. Jag vet inte...
-Men han är inte...? -Nej.
Nej, han är där ute. Tror jag, i alla fall.
-Saknar du honom? -Jag saknar den han var.
Jag vet inte om jag saknar den han är.
Din bror, då?
Han sitter med ett gäng drägg i Tijuana.
Han är förlorad.
-Kom. -Törstiga?
-Va? -Det är kallt?
Ismaskinen är igång. Generatorn funkar.
Inte illa, va? Kan jag låna dig?
Visst. - Vi ses senare.
Ett ögonblick.
Jag kommer.
-Ska du inte till Pelícano? -Francisco är borta.
-Vad menar du? -Han har lämnat oss.
-Han kanske stack till lagret själv. -Han tog sin familj.
-Är du säker? -Va?
Han tog familjen med sig.
Tänk att han stack. Han jobbade med Alejandro, hjälpte oss bygga stället.
Han såg vad som hände min bror.
-Andra ställen har det bättre. -Vi behöver vatten.
-Jag går inte utan honom. -Jag följer med.
Okej, vi hinner nog.
Vi kan märka bilar som har bensin.
-Inga generatorer nattetid. -Bara några timmar i veckan.
Vi kan åka till Rosarito och kolla bilar.
-Det är Hector. -Bensinstationerna är nog länsade.
-Företagsbesiktning. -Jajamän.
Du...
Du tog min dotter ifrån mig. Du tog henne.
Madison!
Victor! Herregud!
-Dö inte. -Du verkar självsäker.
-Var är hon? -I sitt rum, övervakad.
-Andrés har läst till läkare. -Tre terminer.
-Jag måste öppna. Förlåt. -Det går bra.
Jag behöver antiseptika, alkohol, gasbinda. Antibiotika om det finns.
Det finns en akutväska i andra rummet, i garderoben.
Ilene klandrar dig. Hon förlorade sin make och sen sin dotter.
-Sorg är en sak, det här en annan. -Hon kommer att ändra sig.
-Hon kommer att förstå. -Eller göra om det här.
Nästa gång kan det vara jag.
Vi har koll på henne. Nu tar vi hand om Victor.
-Du har nog inga invärtes skador. -Det gör ändå ont som fan.
-Du kan få ibuprofen. -Gärna med whisky.
-Vi får se vad vi hittar. -Whisky hittar ni nog.
Jag vill sy ihop så snabbt som möjligt.
Det går inte. Jag behöver en riktig nål, antibiotika och erytropoetin.
En medicin som producerar de röda blodkroppar han har förlorat.
Skriv. - Finns det apotek i Rosarito?
Ja, men de är plundrade. Allt är borta.
Jag vet ett ställe. En bit bort.
Yvonne? Hjälp mr Berto är du snäll.
Tack.
-Vad har hänt? -Francisco är borta.
Med familjen.
-Kände du till det? -Nej...
Två scouter på två veckor. Utan vare sig tack eller hej.
De stack som ynkryggar.
Han har ett sjukt barn, sjukstugan är full...
-Svåra tider är det stora provet. -Du borde tala till folket.
Och du till scouterna. Du är stark och trofast.
Du vet vad de kan möta utanför. Farorna.
Tala till dem, men håll tyst.
Håll tryck, okej?
Vi ska ordna mediciner. Vad vill du att jag gör?
-Låt spriten flöda. -Om Ilene.
-Hon är vettvillig. -Ja, en fara.
Hon måste övervakas hela tiden. Hon har tappat greppet.
Vad händer med gruppen om jag kastar ut henne?
Ilene ska hållas inlåst.
-Hur länge? -Tills vidare.
-Som en fånge? -Ja, eller så kastas hon ut.
Vi kan inte ha våld här. Vi kan inte tolerera det.
Om det händer igen, om man attackerar nån...
...åker man ut. Vem som helst. Borta.
Det är så det måste vara. Annars funkar det inte.
-Är alla med? -Ja.
Vänner. Bröder.
Några förlorade själar ger sig av.
Jag sörjer över dem som har förlorat sin tro.
Det som finns bortom murarna är värre än döden.
Det som finns bortom är...
...ett ödeland.
Det är slutet.
Döden kommer inte att ta oss.
Inte så länge som vi står enade.
Så länge som vi har tilltro till varandra och vårt hem.
Stå starka. Stå med mig.
För vi...
...är mer tillsammans än vi är var för sig.
-Mår han bra? -Han är tryckt.
Vi ger oss av.
-Har du pratat med scouterna? -Nej, men...
Jag bad dig ju. Hörde du mig inte?
-Jag behöver alla här. -Marco väntar inte.
-Jag struntar i den brottslingen. -Vi behöver hans vatten.
Varför måste du ge dig av nu, Luciana?
Han väntade oss idag. Han väntade sig Francisco för flera timmar sen.
-Vill du följa Francisco? -Nej!
Hur kan du tro det om mig? Jag bor här, jag vill tjäna mitt folk.
Prata med scouterna som jag bad. Så kan du tjäna dem.
Får de inte oxi kommer de hit.
Ni har väl täckt spåren?
-Ja. -Då hittar de inte oss.
-Ingen lämnar kolonin. -Tills...?
Tills jag säger annat.
Jag kan följa med.
Se till att Victor har det han behöver. Håll honom vid liv.
Jag förstår dig inte alls. Jag vill inte ha honom här.
Håll honom vid liv.
Två timmar.
-Vad handlade det om? -Vad då?
-Hector. Ni grälade. -Han ville inte följa med.
Jag hoppades att kan kunde få hem sin bror.
Vi har inte tid med annat än medicinerna.
Antonio är där. De skitstövlarna tog honom för länge sen.
Med drogerna.
När allt föll ihop kom Antonio till Rosarito.
Han bad oss följa med, sa att gänget skyddar oss.
Jag sa att vi kan skydda varandra. Han valde dem framför oss.
Hector förlåter honom inte för det.
Ge inte upp hoppet.
Hur är det?
-Han vet att jag stannar. -Han är rädd.
-Alejandro är aldrig rädd. -Men folk sticker.
Flocken skingras så han klamrar sig fast.
Vi måste ändå göra bytet. De väntar på sin medicin.
I bästa fall får vi lite vatten, i värsta fall ger de sig på oss.
Alejandro har alltid vetat vad vi ska göra,gringuito.
-Kalla mig inte det! -Var inte en otacksam fan, då.
-Svär åt mig på engelska, då. -Otacksamme fan! Skithög!
Han räddade både dig och mig. Vi är här tack vare honom.
Jag är här tack vare dig.
Nu är det jag som är chef.
Och jag säger att vi stannar.
Var är Antonio? Hälsa att Elena har nåt som kan intressera honom.
-Kan de gå långsammare? -Vi hinner tillbaka i tid.
Ni kan gå in.
Inte du. Bara de.
Vänta på oss här.
-Allt väl med Luciana? -Det är ingen fara.
-Och med dig? -Luciana förtjänar inte mitt tvivel.
Det ska jag spara till människorna utanför muren.
Gör vi inte affären nu kommer de nog efter oss.
Om de hittar oss...
...kommer de inte åt oss.
Vårt antal, geografin, muren.
-Muren stoppar inte fanskapen. -Lägg dig inte i, Nick.
Jo, det tänker jag göra. Jag tycker om det här stället.
Att vänta på att tron ska fungera eller att de döda ska rena världen...
Faran finns nu. Den är äkta och finns där ute.
Du tror på de döda.
Du tror att de skyddar oss. Ni tror inte på mig.
Jag tror. Luciana tror på dig. Du attackerade hennes lojalitet.
Jag ville aldrig bli den som fattar besluten. Men det är jag.
Vår överlevnad är allt jag tänker på.
-Så jag ska följa dig blint? -Lita på mig, som jag litar på dig.
Som en son.
-När sov du sist? -Ni skulle inte ha kommit hit.
Vi vill bara ha det som står på listan.
Fisk är bra, men is är bättre. Kan ni ordna mer?
-Marco vill ha mer. -Din bror har frågat efter dig.
Varför kom han inte själv?
Vänta här. Rör er inte.
Du vill väl att de är trygga, va?
Nu räcker det!
-Var är kolonin? -Var är vår dotter?
I trygghet.
-Vad säger de? -Han har hans dotter.
Vad gör de med honom? Pratar han om oss?
Nej, han frågar om nån koloni.
Du skulle ge oss oxi idag.
-Det kommer. -Luciana? Gringon med stripigt hår?
Han frågar om nån Luciana och en gringo.
Nån med stripigt hår. Han ger dem droger.
Madison, vad gör du? Madison, stanna!
-Vem ska ge mig oxi? -Vem pratar ni om?
Vem är pojken med stripigt hår? - Översätt. Vem?
-Vem pratar du om? -Vad heter han? Är det Nick?
-Vad heter han? -Säg inget, Ana.
-Jag är ledsen. -Det räcker!
-Jag letar min son. -Vill du också försvinna?
-Vi måste gå, annars dödar de oss. -Är kolonin norrut eller söderut?
-Säg var du såg honom! -Förlåt henne för utbrottet.
-Jag kapar hans ballar. -Stick. Nu.
Vad ska jag hälsa din bror? Kom hem. Hotellet är tryggt.
-Det här är min familj. -Inte med blodsband.
Kom inte tillbaka. Vi är inte kvar länge till.
Reynaldo.
Får jag fråga en sak?
Din spanska är inte så pjåkig. Inte bra, men inte så pjåkig.
Det är okej. Min engelska är inte heller bra, men inte så pjåkig.
Du ville inte göra affären utan Francisco.
-Kan du göra det med mig? -Luciana, då?
Nej, hon går inte emot Alejandro.
-Vi kan inte låta Marco vänta. -Alejandro bad oss vänta.
Vi behöver mer vatten. Alejandro är ingen regnmakare.
Fler kommer att dö och lämna kolonin. Varför skrattar du?
Amerikaner vill lösa andras problem.
-Jag bryr mig bara. -Jag vet.
-Vi åker ikväll, okej? -Okej.
Det viktiga är att du berättar för mig om du hör nåt.
Det är jätteviktigt. Tack.
-Vi ses. -Tack.
Tack så mycket.
-Allt väl? -De ville ha en försäkran.
-Vad sa du? -Vi måste visa styrka.
-De ska inte visa svaghet. -Vad skulle de göra utan dig?
Vad gör jag utan dem? De är som mina syskon.
Vad är det?
-Inget. -Det är inte inget. Du ljuger.
-Du ljuger inte. -"Jag ljuger inte."
Jag tänkte bara att du kanske ville ta ett glas med mig.
-Ska jag hämta is? -Nej, han måste hållas varm.
-Hämta en filt. -Okej.
-Har jag blå naglar? -Du har förlorat blod.
Hjärtat har inte tillräckligt med blod för alla organ.
-Ska jag skriva testamente? -Medicinen de hämtar hjälper.
Vi ska sy dig.
-Och om de dröjer? -Då trycker vi på såret.
Du har bra sängkammarstil. Ge Andrés några tips.
Jag har frivilligjobbat i vården.
Det man inte säger till patienten är lika viktigt som det man säger.
Till exempel?
Jag säger inte att det ordnar sig.
-Varför inte? -Det kanske inte gör det.
Jag ändrar mig. Din sängkammarstil är hemsk.
Jag trodde inte att du vill ha det skönmålat.
-Det vill jag inte. Har aldrig velat. -Samma här.
Ingen gjorde det för mig.
Du sa att du uppfostrade dig själv. Vad innebär det?
Jag hjälpte alla andra.
Jag var Nicks läkare genom avgiftning, abstinens...
Och sen min pappa.
-Och din mamma? -Hon hade fullt upp.
Nu är hon bara din.
Jag ville inte ha det så här.
Jag vet inte än om hon verkligen ser mig.
Se till att hon gör det.
-Hej, mamma! -Hej.
-Låt mig. Jag gör det. -Tack.
-Följde Catrina med? -Nej, hon jobbade.
-Nej, bara Talia, Monica och jag. -Hade ni roligt?
-Jodå. Hur har ni haft det? -Din far har varit så jobbig.
-Dåligt med kunder? -Nej, det har varit hektiskt.
Han blir uttråkad när de är få, och gillar inte när de är många.
Hur kom det sig att du valde honom?
Gud viskade till mig om honom och jag lyssnade.
-Mamma... -Jag blev kär.
-Han är en hård man. -Jag är en hård kvinna.
Vi kommer från en hård plats. Vi har lidit tillsammans.
Vi överlevde tillsammans.
-Du lämnade så mycket. -Ingenting.
Du var allt. Vi kom hit för din skull.
Våldet. Blodet.
Du kan inte ana vad vi såg. Jag vill inte det heller.
Din far vaknar fortfarande av mardrömmar.
Vi ville inte ge dig det livet.
Att världens fasor ska infektera dina drömmar.
Att leva i skräck.
Jag hade gjort allt för dig.
Jag hade gjort allt för din far också.
Det är kärlek.
Nu förstår jag, mamma.
-Har ni allt? -Hur mår han?
-Har ni erytropoetin? -De hade allt.
-Varför dröjde ni? -Din mor pratade med fel folk.
De nämnde en gringo, hon trodde att det var din bror.
En gringo med stripigt hår.
-Fan. -Vad håller hon på med?!
Stäng av! Hela världen kan se oss.
-Du bjuder in alla. -Lita på mig.
Du sumpade nästan allt.
-Tänk om det hade skitit sig. -Det gjorde det inte.
Du riskerade allt för ett rykte om Nick.
-Två mil bort. Det är han. -Hur vet du det?
Du förstår inte. Mitt barn är alltid mitt barn.
Jag är ditt barn.
Jag förstår inte. Han valde det där framför oss.
-Han kan ha ändrat sig. -Jag har inte gjort det.
Jag är här.
Varför räcker inte det?